Krusovszky Dénes: Életrajzi kísérletek
Írta: Bak Róbert | 2024. 06. 24.
![Főkép](https://ekultura.hu/uploads/img_2188.jpg)
Azt hiszem, senkinek nem kell különösebben bemutatni Krusovszky Dénest, aki elsősorban regényei révén (Akik már nem leszünk sosem, Levelek nélkül) vált az utóbbi időkben a hazai olvasók kedvencévé, és aki - nem mellesleg - termékeny költő is. Az idei évben ismét csak ez utóbbiként alkotott, hiszen néhány hete jelent meg tőle az Életrajzi kísérletek, amelyben - ahogy címből is sejthető - az életrajziság és a kísérletező kedv dominál.
Tökéletesen érezhető, hogy a szerző új formák, meglepő variációk révén próbálta meg feldobni és változatossá tenni az új kötetét, amelyben ennek köszönhetően akadnak teljességgel hagyományos versek, de olyanok is, amelyekben elsősorban a forma vagy az ötlet dominál. A megvalósítás pedig talán ennek is köszönhetően meglehetősen hullámzó minőségű.
/ Túl szép lesz
Túl szép minden ahhoz,
hogy elmondjuk,
ha elkezdjük elmondani,
túl szép lesz,
lemerült a telefonom,
amikor ezt beleírtam,
és utána már nem emlékeztem rá,
miről is jutott eszembe,
a nagyapám építésvezető volt
annál az öntözőcsatornánál,
aminek a partján először láttam
egy lány mellét úgy,
hogy nem kellett lesekednem,
de nem erre gondoltam,
ez csak most jutott eszembe,
nem tudom, miről,
túl szép volt a melle,
hogy el tudnám felejteni,
és a csatornapart is szép volt,
szép munkát végzett a nagyapám csapata,
ahogy elkezdem elmondani,
túl szép lesz.
Engem elsősorban azok a darabok fogtak meg, melyek a hagymányosabb formákban íródtak, és amelyekből kiviláglik, hogy milyen múltja, milyen emlékei vannak a hajdúsági születésű alkotónak, aki hiába mond fel sokunk életéből ismerős jeleneteket, teszi mindezt úgy, hogy az bárki számára tökéletesen átélhető legyen, ám ettől még megmarad benne az egyedi is. Ezek a versek a kötet közel felét teszik ki, ám amikor a formának kellene dominálnia, az véleményem szerint nem mindig működik. Így kissé öncéllúnak hatottak az olyan megoldások, melyekben a szöveg például a „nézés súlyától" oldalra dől, kör alakban íródik, vagy például csak tükör segítségével olvasható (nekem sikerült nélküle is).
De ezzel együtt is tudom ajánlani a kötetet, elsősorban azoknak, akik a költészetben szeretik a formai kísérletezést, de azoknak is, akik szeretik, ha egy-egy vers mögött érezhetően ott lüktet a megélt valóság.